I det 17. århundre, omringet av fiender, -
styrte Spania fremdeles verden.
"Planetkongen", Felipe IV, regjerte.
Territoriene ble styrt av hans yndling, grev Olivares.
Til Flandern, Amerika, deler av Italia og Nord-Afrika -
ble Portugal og dets kolonier tilføyd.
Men det var i Flandern, i en lang og grusom krig, -
at det skulle kjempes om imperiets bestående.
Et imperium opprettholdt av hæren, -
som besto av veteraner fra det fryktede spanske infanteriet.
Dette er historien om en av disse menn.
FLANDERN VINTEREN 1622
Nå!
Dekk oss.
Tilbake!
Vik ikke fra min side.
Hold fast i skjorta mi.
Dø, din katolske kjøter.
Dritt!
Lope?
Min sønn.
Min sønn, Diego.
Min sønn, Diego. Min sønn.
Hr. Diego Alatriste.
I overensstemmelse med min avdøde fars ønsker, -
sender jeg hermed min bror, lñigo, som jeg ikke kan forsørge.
Han kan matematikk, lese og skrive, og er lydig og lærenem.
Til tider dog noe sta.
Min far så gjerne at han ble student, men han vil være soldat.
Jeg ber om at det ikke skjer.
Ana Balboa. Oñate, Guipuzcoa.
Hva er det for en?
Det er 'M '
Du ser trist ut, don Francisco.
Hvordan går det med ditt memorandum?
Felipe den Store og hans yndling, Olivares, tørker vel ræva med det.
Det er fremdeles en ære.
Det er i hvert fall en ære for hans kongelige ræv.
Det var et godt og dyrt papir. Og jeg skrev med min peneste skrift.
Ryktet sier at Olivares setter deg høyt.
Ja. Han lar meg til og med bo i Madrid.
Han trenger dine ord.
Pokker ta deg!
Du er en god venn, men ingen ønsker deg som fiende.
Det sier man jo.
Unnskyld forstyrrelsen. Vi lurte på om disse ord er Deres.
"I denne mørke grav omringet av lys, hviler han livløs og fordømt.
Han solgte sin kropp og sjel for penger.
Og selv i døden manglet han teft og stil."
"Mørke grav omringet av lys..." Det kunne jeg gjort bedre.
Syns du ikke, lñigo? - Naturligvis.
Er Góngora så syk at hans gravskrift allerede skrives?
Nei. Han skal fremdeles være ved god helse.
Han skriver da fremdeles de beste dikt i Spania.
Det er for tidlig på dagen å bruke alt kruttet sitt.
Og så på en sånn bagatell.
Da er det slutt på morskapen.
Den pokkers hanreien av en betjent.
Ti stille! Ellers bankerjeg deg til det ugjenkjennelige.
Konsentrer deg om ditt.
Diego. Jeg har en jobb til deg.
Det er en som trenger deg. Det er en sikkerjobb.
Uten farer ut over det vanlige.
Det er godt betalt, og skal deles.
Deles? Med hvem?
Bli med meg.
Det er to utenlandske herrer som kommer til Madrid fredag natt.
Dere får til sammen 60 escudos i dubloner. Passer det dere?
Det passer meg.
Det mangler tre gullstykker til hver.
Dem får dere når dere har utført en tilfredsstillende jobb.
Til hvem sin tilfredsstillelse? - Mine barn.
Jeg er fader Emilio Bocanegra. Leder av Inkvisisjonsrådet.
De to kjetterne må dø.
Vis nåde!
Vis nåde for min kamerat!
La ham være! - Spøker dere?
Dette kan ikke stemme.
De er ikke vanlige kjettere.
Vi dreper dem en annen dag.
Vi vil møtes igjen.
Nå har du rotet det skikkelig til.
Det regnetjeg med også.
Når ryktet sprer seg, er fanden løs.
La oss komme til saken.
Hvem leide deg? - Folk.
Ikke irriter meg nå. Hvem?
Det ville jeg også gjerne vite. Jeg så ikke ansiktene deres.
Og din medhjelper? Så du ikke ansiktet hans heller?
De vet jeg alltid jager alene.
Dette er ikke et forhør hos Inkvisisjonen.
Det er opp til deg. Det er livet ditt som står på spill. Ikke mitt.
Men av nysgjerrighet...
Vet du hvem du nesten drepte? - Nei. Jeg sverger.
Jeg tror deg. Hvorfor drepte du dem så ikke?
Jeg hadde en forutanelse.
I går kveld skjedde det noe meget alvorlig.
Prinsen av Wales og hertugen av Buckingham -
reiste inn i Madrid inkognito.
De ønsker å bli mottatt av Deres Majestet.
De mistet nesten livet i et bakholdsangrep.
Jeg har satt i gang en etterforskning for å finne de skyldige.
Grunnet dette uventede besøket, må vi ta en avgjørelse -
om det mulige ekteskap mellom Deres søster og prinsen av Wales.
Jeg har bedt Statsrådet og Teologikomiteen om deres mening.
Kom igjen. Angrip meg.
Du er ikke særlig god. Angrip nå.
Hva er det? Det ser ut som om du har sett et spøkelse.
Nei nei.
Jeg har hørt at den engelske prinsen ble lokket i et bakhold.
Vet man hvem som gjorde det? - Noen røvere, visstnok.
Folk har livlig fantasi.
Hent litt vin.
Du er et fe.
Hjelp meg opp.
Jeg kan ikke gå.
Hvordan kommerjeg hjem? - Jeg bærer Dem.
Er jeg for tung? - Nei.
Nei.
Hva heter du? - lñigo Balboa.
Tjener hos kaptein Diego Alatriste.
Jeg liker godt soldater. Jeg heter Angélica.
Vil du huske det? - Selvfølgelig vil jeg det.
Det håper jeg. Nå kan du godt sette meg ned.
Jeg håper du vet hva du gjør. - Det gjørjeg. Ta det rolig.
La mennene gå.
Du må ikke drepe Batriste, eller hva han nå heter, ennå.
Men, frue... - Jeg har planer med lñigo.
Kapteinen skal passe på ham til da.
Etter det kan du drepe ham.
Det er en komedie. Den er til dronningen fra Olivares.
Don Rafael vil stå for oppførelsen. - Det er meg en ære.
Blir det penger av det, eller noteres det bare til senere innløsning?
Senere innløsning? Foreløpig er det 500 realer.
Olivares lover det.
En komedie... Det er ikke din spesialitet.
Hvordan våger du? - Kapteinen har rett.
Men hvis Cervantes gjorde det, kan vel jeg også.
Dette er min kone, skuespillerinnen María de Castro.
Og kaptein...
Alatriste. Vi kjenner allerede hverandre.
Hva tenker du på?
Atjeg burde holde meg unna gifte kvinner.
Med unntagelse av Spanias mest ettertraktede kvinne.
Dette har jeg ikke sett før.
Det er lenge siden.
Nesten tre år. Jeg har savnet deg.
Ikke i Italia vel? - Det gikk elendig.
Hun giftet seg med en annen. - Jeg hørte det.
Du har forandret deg.
Det er vel fordi jeg er blitt gammel.
Eller er det på grunn av gutten som bor hos deg nå?
Du vet at jeg er nysgjerrig.
Han er sønn av en kamerat som falt i Flandern.
Jeg lovte å ta meg av ham. - Og?
Jeg er redd for å gjøre noe galt.
Barndommen er viktig.
Du vil gjøre det riktige. Du er en god mann.
Jeg er ikke så sikker på det.
Du har bare ikke så mye med folk å gjøre.
María. Det er på tide. Gjør deg klar.
Bare fortsett.
Han er en fornuftig mann. Jeg tjener mange penger til ham.
Er han verdt bryet?
Jeg er en praktisk kvinne. Jeg må tenke på framtiden.
Til helvete med framtiden. I framtiden er vi alle døde.
Diego Alatriste. I Inkvisisjonens navn, De er arrestert.
Ta hans våpen.
Visiter ham. Han skjuler sikkert noe.
Ubevæpnet.
Han er ubevæpnet.
Knel.
Min sønn, De er en udugelig forræder.
Med Deres ubeleilige skrupler har De hjulpet våre fiender.
De vil komme til å lide alle helvetes kvaler.
Her på jorda vil De betale med Deres dødelige kjøtt.
De har sett for mye. De har hørt for mye.
De har feilet for mye.
Deres liv er ikke lenger noe verdt. De er et lik.
Et lik som av en eller annen grunn fremdeles står oppreist.
De kan gå.
Fri?
Det er en måte å si det på. Guds vrede finner Dem nok.
Fjern den tingen.
Den vil ikke gjøre noen nytte.
Jeg vil beskytte deg mot andre. Jeg visste ikke du var redd for får.
Bare dem uten hyrde.
Ta denne her for sikkerhets skyld.
Det er noen rare hyrder.
Ikke rarere enn deg.
Jeg er lei for din innstilling, selv om jeg hadde fryktet den.
Dere spanjoler er så stolte og grove.
Dere mangler finesse.
Kanskje det er derfor dere regjerer verden.
For øyeblikket.
Vi vil møtes igjen. - Det håperjeg.
Jeg liker deg, kaptein.
Derfor serjeg fram til å kjempe mot deg.
Bare si ifra, hr... - Malatesta.
Gualterio Malatesta fra Palermo.
Hvis du vil være så snill.
Forresten...
Et minne.
Så vil du alltid huske meg.
Fortell.
Det var fader Bocanegras idé.
En av kongens sekretærer sto for rekruttering og betaling.
Jeg forstår.
Hva mer?
En av dem var veteran fra Flandern, en protesjé av grev...
Du kan gå.
Nå er vi forent for alltid. Og du kan aldri slippe fri fra meg.
Jeg er villig til å dø for deg.
Det kommer du kanskje også til.
lñigo.
Forsiktig. For en mann fører en kvinnes skjønnhet alltid til tyranni.
Det er livets lov.
Jeg kjenner Dem ikke. - Det kommer du til.
Gjør meg en tjeneste.
Pass på kapteinen. Jeg trenger ham i live.
Jeg burde drepe deg nå, mens du fremdeles er ung.
Hva syns du?
Jeg har kjøpt det av en maler som arbeider for kongen.
Man sier at han bare kan male hoder.
Men jeg tror han har talent.
Greit...
La oss komme i gang. En viktig person ønsker å se deg.
Er det alvorlig? - Kanskje.
Jeg har vel opplevd det som er verre.
Nei. Du har aldri opplevd noe verre.
Du kommer ikke utenom denne personen. Det er grev Olivares.
Jeg håper du vil være ærlig overfor ham.
Jeg vil prøve. - Du skal.
Vannet var iskaldt, Deres Eksellense.
Men du skalv ikke.
Jeg skalv inni meg som alle andre.
Jeg er ikke "alle andre", men en adelsmann.
I kamp er vi alle like. - Du tar feil.
Ikke engang i kamp. Det var ikke Guds vilje.
Det burde du vite.
Kjøp et par nye støvler før møtet med Olivares.
Jeg har brukt for mye tid på deg. Det er annet jeg skal rekke.
Husk støvlene.
Hvis du mangler penger, så si det til min hushovmester.
Takk.
"Kaptein" er vel et kallenavn? - Ja, Deres Eksellense.
Du har tjent i Napoli og Flandern.
Og mot tyrkerne på østkysten.
Og i Berberiet.
Et langt liv som soldat. - Siden jeg var 13 år.
Er det sant at du reddet en engelsk reisende, -
akkurat da din medhjelper skulle til å drepe ham?
Det huskerjeg dessverre ikke.
Du gjør best i å huske.
Hvem ga ordren? - Det er helt umulig for meg.
Jeg har en elendig hukommelse. - Jeg ser det.
Kall på don Luis de Alquézar.
Tilsynelatende fant en sammensvergelse sted -
for å skremme to engelske reisende.
Som Majestetens sekretær og bekjent med hoffets gang, -
har De kanskje hørt noe?
Jeg er dessverre ikke til mye hjelp.
Det burde De være.
Kanskje kirken. - Kirken er et vidt begrep.
Fader Bocanegra?
Deres Eksellense, jeg tror... - De har rett. Han erjo en helgen.
Si meg...
Skyldes dine støvlers tilstand mangel på penger eller arroganse?
Begge deler.
Der ser De, don Luis.
Hr. Alatriste er både fattig og overlegen.
Men samtidig modig, diskret og til å stole på.
Det ville være kjedelig om en ulykke skulle ramme ham.
Jeg formoder at De er enig? - Selvfølgelig, Deres Eksellense.
Men med det livet han fører, er han særdeles utsatt for ulykker.
Det kan ingen ta ansvaret for. - Det er klart, don Luis.
For å unngå dette, harjeg bestemt at De skal tjene kongen i Amerika.
Der trenger man menn som Dem.
De kan begynne å forberede reisen.
Din tidligere general, Ambrosio Spínola, -
ønsker stadig å vinne flere slag i Flandern.
Det ville være hensynsfullt av deg å bli drept der og ikke her.
Jeg skal huske det, Deres Eksellense.
Bli med meg.
I fire lange år harjeg studert dette kartet.
Jeg kjenner hver havn, kanal, elvemunning, festning.
Flandern forstyrrer min søvn.
Men jeg har aldri vært der.
Det er verdens ende.
Da Gud skapte Flandern, opplyste han det med en svart sol.
En kjettersk sol.
Som verken varmer eller tørker regnet, som gjør deg gjennomvåt.
Det er et fremmed sted, -
befolket av fremmede som frykter og hater oss.
Og som aldri vil gi oss fred.
Det forstyrrer ikke bare ens søvn, Deres Eksellense.
Flandern er rene helvete.
Uten Flandern er det ingenting. Vi trenger det helvete.
BREDA 1625 ETTER ET ÅRS SPANSK BELEIRING
De erjaggu nære.
De sprenger ballene våre i lufta med minene sine.
Dukk!
Drittsekker!
Fant du noen egg? - Ja.
Hvor mange?
To.
Vinen.
Ikke vær så klossete.
Jeg hører du har fått brev fra Amerika.
Ja.
Hvem har skrevet, om jeg får spørre?
Angélica de Alquézar.
Alquézar...
Det navnet bringer ulykke.
Jeg har ham nesten.
Har du ham eller ikke, for fanken? - Ikke akkurat nå.
Innimellom kommer han fram. Neste gang tar jeg ham.
Pokker.
Portugiser, se om du kan få ham fram.
Hollender!
Fikk du ham? - En drittsekk mindre.
Enda en hollender som dør i dødssynd.
Akkurat som deg, når du blir drept. - Hva sier du?
Meg lurer du ikke.
Dere portugisere erjaggu meg nesten som jødene.
Vil du dø i dag? Vil du?
Kaptein!
Jeg har med ordrer.
Har dere herrer noe å innvende?
Ingen har noe å innvende. - Jeg har.
Jeg har tre ting å si Dem, kaptein.
For det første girjeg blaffen i om jeg kjemper mot tyrkere, -
hollendere, eller hvem fanken det er.
Og de to andre?
For det andre har vi ikke fått klær på lenge, og vi går rundt i filler.
Og det tredje?
Det tredje og viktigste...
Bli sittende.
For det tredje har ikke disse soldatene fått lønn på fem måneder!
Ingen har fått lønn.
Verken dere eller jeg, -
våre hærførere eller general Spínola.
Jeg trodde jeg snakket med spanjoler og ikke tyskere.
Det er bare de andre som ber om lønn før kampen.
Hva lyder ordrene på? - Dere skal ned i tunnelene.
Svovel!
Vi mangler Copons. Sebastián?
Bare en. Diego?
Breda har overgitt seg.
Spytt.
Breda har overgitt seg.
Er det noe bytte? - Nei.
MADRID 10 ÅR SENERE
Deres Eksellense? Deres Eksellense?
Jeg er lñigo Balboa. De har tilkalt meg.
Det er til kaptein Alatriste. Det haster.
CALETA HAVN, CÁDIZ LANDSETTING AV VETERANER
Kom igjen!
Mor. Hva gjør du her?
Jeg bringer dårlig nytt, sønn.
Dårlig!
Se hvem som står der.
Var du ikke i Madrid? - Jeg har med et brev.
Arbeide?
Jeg regner med det. - Du vet hvor du kan finne meg.
Skal du ikke åpne det? - Hvorfor? De vil alltid det samme.
Hvordan har du det? - Verre.
Du ser godt ut.
Hvordan står det til ved hoffet? - Jeg klager ikke.
Hvordan var reisen? - Hektisk.
Vi støtte på en hollandsk flåte. Jeg liker ikke å kjempe til sjøs.
Hva har skjedd i Madrid mens jeg har vært borte?
Det blir krig mot Frankrike. - Ja, det hørerjeg.
Og don Francisco har giftet seg med en enke.
Og Velázquez har gjort ferdig "Bredas Overgivelse".
Har du sett det? - Han har byttet flaggene med spyd.
Og stemningen er mildere. Men det er storslått.
Du kommer til å like det. - Sikkert.
Ikke noe annet?
Angélica de Alquézar...
Hun har kommet tilbake til Spania.
Det er en del som skal drepes.
Jeg har bare to hender. - Fire.
La oss nå se.
Hvorfor? - Jeg sa, la oss nå se.
Hva går arbeidet ut på? - Guadalmedina her detaljene.
Det vil ikke mangle gull.
Ordren kommer fra toppen. - For en ære.
Da er det vel noen som har stjålet mer enn de burde.
Du har vært borte for lenge. Det er alltid noen -
som stjeler mer enn de burde.
Vi ses senere. - Selvfølgelig.
Skipet heter Virgen de Regla, og hun laster 2.000 udeklarerte gullbarrer.
Har ikke tollerne noe å si?
Du virker litt naiv i dag.
Bestikkelse holder munnen lukket og sinnet åpent.
Det gjelder også høytstående personer ved hoffet.
Bra. Ideen er at før lossingen i Sevilla, -
vil skipet overdra lasten til et flamsk skip.
Niklaasbergen.
Og for å få gullet tilbake, må vi vel storme skipet, ikke sant?
Det er godt å høre at du ikke må ha det inn med teskjeer.
Og etter at gullet er levert til kongen, -
hvor skal det da?
Jeg forstår ikke.
Vil gullet gå til arbeide på palasset, -
eller til å betale de soldatene som dør i Flandern eller Frankrike?
Du drikker for mye.
Ord er ikke dyre.
Hva har du da sagt?
Hvordan komplimenterer en mann en kvinne?
Ved å virke forelsket og svøpe tusen løgner i sannheten.
Ja, men med hvilke ord?
Som De da presser på, frue.
"Deres øyne er det lys med hvilket mine øyne ser."
Og "Deres skjønne munns koraller og perler."
Det er oppskriften for den som elsker og begjærer.
Du har dårlig smak. Du skuffer meg.
Marcelas mangler overskygger hennes dyder.
Hun har sine feil, men slutt ikke å elske henne, -
selv om jeg vet noen historier om henne. Men nok om det.
Elsk henne og gift deg med henne.
Som ekspert i kjærlighetens veier, gi meg da et råd.
Min venninne finner ingen ro, da hun elsker en beskjeden mann.
Det er vanærende å elske ham.
Men mister hun ham, vil sjalusien sluke henne.
Og uvitende om hennes kjærlighet, behandler han henne bare ærbødig.
Hei, gutt.
Du har vokst og blitt en mann.
Jeg trodde De var død.
Det er jeg kanskje også.
Det ville ikke forundre meg.
Vi ses vel igjen.
Det kan De stole på.
Så kan vi få avklart om De er levende...
...eller død.
Ville det ikke være best å få ham drept?
Det er lenge siden.
Ja, veldig.
Hva har du gjort alle disse år? - Drept kjettere.
Og skrevet dikt.
Er de verdt å lese?
Jeg syns ikke det.
Men det var det eneste jeg kunne gjøre for å se deg for meg.
Du vet fremdeles hvordan man snakker til en kvinne.
Jeg trodde ikke jeg skulle se deg igjen.
Jeg hører at du fremdeles er hos kapteinen.
Selvfølgelig.
Jeg har planer for deg.
Problemet er bare...
...at jeg også har planer for deg.
Teodoro... Du sier farvel, og jeg elsker deg.
Du er nådeløs. - Hva skal jeg gjøre?
Gråter du? - Nei. Jeg har fått noe i øyet.
Er det kjærlighet tro? - Det må det være.
Det har vært der en stund. Nå er det borte.
Jeg sier farvel, men min sjel gjør ikke det.
Å elske Dem var ingen ugjerning. Deres skjønnhet styrer min sjel.
Jeg sier farvel, men min sjel gjør det ikke.
Gråter du? - Nei. Jeg har også noe i øyet.
Mine tårer har fremkalt dine. - Ja.
Jeg har pakket noen fjollete småting i en kiste til deg.
Hvis de åpner den, så si det var et byttet fra en seier:
"Diana la disse ting i kisten med tårevåte øyne."
Likte du stykket? - Du var fantastisk.
Har du sett hva kongen har sendt meg?
Han vil vel ha noe igjen. - Ikke snakk sånn om din konge.
Ja. Det er min konge.
Det er forskjellige slags konger. Og denne burde regjere.
De dreper deg en dag, min elskede. - Kanskje.
Min mann er døende.
Det gjør meg ondt. - Ja, den stakkaren.
Når han dør må jeg gifte meg igjen.
Og jeg lurte på...
...siden du var den første mann jeg kjente...
Jeg er lutfattig.
Jeg ville sørge for pengene, og du for resten.
Og dine...
...beundrere?
Jeg er i ferd med å få noen år på baken.
Mange unge jenter er ute etter plassen min.
Jeg trenger venners beskyttelse.
Hvis vi giftet oss ville jeg drepe den første som nærmet seg deg.
Jeg ville ende i galgen, og du ville bli enke igjen.
Ikke vær så gammeldags.
Men det bryr du deg vel ikke om. Du erjo ikke forelsket i meg.
Hva vet du om det?
La dem komme forbi.
I dag leses opp dommen for den tiltalte.
Og i morgen vil han bli ført til San Francisco-plassen, -
der galgen er blitt reist.
Og der vil han bli hengt, inntil døden inntreffer.
Rettferdigheten vil oppfylles i vår konges navn.
Hva trenger du?
Jeg trenger et råd.
Jeg trenger menn til en jobb. De må være modige og diskrete.
Det er alle her. Du kan stole på dem.
Problemet er at størstedelen sitter her.
Jeg kan få ut alle sammen.
Unntatt deg. Dessverre.
Det var synd.
Døden er bare en formalitet.
Jeg må ordne noe. Vi ses på stranden.
Jeg blir ikke med.
Hvorfor ikke? - Jeg er ettersøkt av Inkvisisjonen.
De har arrestert min far og min bror.
Torturen... Jeg kan ikke. - De har ikke noe på deg.
Du var soldat og uskyldig.
Luis Pereira, i Inkvisisjonens navn, De er arrestert.
Så skjedde Guds vilje.
Gud har ikke noe med dette å gjøre.
Ikke noe!
Dere kommer for sent. - Jeg ble oppholdt.
Var det blodig?
Hva ville du snakke med meg om?
Du virker travelt opptatt.
Eller er du ubekvem i mitt selskap? - Nei. Jeg må bare ordne noe.
Du har noen upassende venner.
Venner, som er mine venners fiender.
Kaptein Alatriste...
...er min sak.
Bare min sak.
Bli her hos meg.
Jeg kan ikke.
Du må ikke dra til den avtalen.
Og hvorfor må jeg ikke det?
Fordi jeg ikke kan gifte meg med et lik.
Denne gruppe angriper fra akterenden.
Og anførerne? Hvem er de? - Sebastián baugen, og jeg akter.
Det høres bra ut. - Bra.
Det tas ikke fanger, og det må ikke plyndres.
Og ingen, absolutt ingen, går ned i lasterommet.
Lykke til.
Bakholdsangrep!
Søk dekning!
Pokker!
Unnskyld atjeg kommer for sent.
Diego... Vi er passe gale.
Du store Gud.
Diego.
Det er ikke mulig.
Og du?
Nei.
Det var synd. - Ja.
Jeg var nødt til å prøve.
Det vet du. - Ja.
Vi elsker alle en enkelt gang. Eller flere ganger.
Og en dag skjer det ikke mer.
Sånn er det. - Så enkelt?
Så vanskelig.
Hør her... Hun er tro overfor sine egne.
Og jeg er tro overfor mine. - Virkelig? Fortell da.
Angélica er min sak. - Jaså...
Sett deg.
De tillater det aldri, selv om hun vil.
Hun har sine forpliktelser. - Hva mener du med det?
Atjeg også har mine? - Det er visse regler.
Hvilke regler er det? En såkalt kapteins regler?
Eller en forræderisk leiemorders regler?
Vi ses vel i Madrid.
Du store...
Det er jo kaptein Alatriste.
Du tar deg til og med tid til å besøke de syke.
Jeg er en god katolikk.
Kommer du for å drepe meg, eller forventer du innen da -
å høste det du sådde på ditt siste oppdrag?
Jeg vet godt hvem som sto bak alt sammen.
Så la oss komme videre.
Jeg ville sette pris på at du ville forsøke å forsvare deg.
Ikke tale om.
Kan du virkelig ikke røre deg? - Kom da. Du høres ut som en nonne.
Ikke la samvittigheten plage deg.
Du har rett.
Be dine bønner.
Jeg kaster ikke bort tida mi på sånt tull.
Ha en god dag, herre.
Hans Majestet ønsker at du skal ha dette kjedet.
Jeg kan ikke stå her hele dagen.
Hvorfor er du kledd ut som mann? Du vet det er forbudt.
Jeg kan da ikke gå i kjole og fiskebeinsskjørt om kvelden.
Bærer du fremdeles nag?
Jeg ville redde livet ditt. - Jeg sviktet mine venner.
Jeg tapte også, så det står likt. - Det er ikke det samme.
Nei.
Men du har vel ikke tilkalt meg for å skjelle meg ut.
Her om dagen...
Du sa... - Ja. Og jeg står ved mine ord.
Men det blir ikke lett. - Jeg vet det.
Du vetjeg er dronningens hoffdame. - Hva mener du med det?
Garden søker en fenrik. - Det skal jeg nok bli engang.
Men ikke nå.
Hva skjer nå da?
Nå er det tid for å være frie.
Frie fra våre forpliktelser.
Det er et sted vi kan dra.
I morgen seiler det en gallion til Napoli.
De tar imot passasjerer. - Ikke gjør det. Jeg kan ikke tenke.
Jeg har snakket med dronningen.
Om et par år kan du bli kaptein. - Vi trenger aldri å gjemme oss mer.
Napoli?
Ja. Sammen.
Du må ta imot tilbudet.
Nei.
Da er det ikke mer å snakke om.
Du skal vite at fra nå av er du død for meg.
Det er kaldt som en lutheraner. - Ja. Men mest i sjelen.
Se hva det er blitt av oss.
Et land fullt av tiggere. Før var vi verdens midtpunkt.
Jeg forbanner den dagen jeg begynte å jobbe for Olivares.
Den tyrannen har sugd all saft og kraft ut av landet.
Rolig, don Francisco. - Hvorfor det?
Har du ikke hørt siste nytt om krigen i Frankrike?
Mens kardinal Richelieu tilskynder kongen til å lede sin hær, -
holder Olivares vår skjult i palasset.
Imens raner han fra de fattige og ydmyker de adelige.
Vår hær trenger penger, ikke en konge til å lede dem.
De pengene som de såkalt ydmykede bruker på fest og jakt.
Og med hensyn til de fattige... Det vil alltid være fattige i landet.
Uansett om greven eller Jomfru Maria regjerer.
Holder du med Olivares nå?
Hold nå opp.
Vi har kjent hverandre for lenge. Syns du ikke?
Jo, det er sant.
Unnskyld, kaptein. Du vet jeg ikke mente det.
Ja, jeg vet det.
Det er glatt her. Hold meg i armen.
Vet du noe nytt om lñigo?
Ja. Men du vil ikke like det.
Den er svært verdifull.
Rent gull fra India.
Ta det rolig. Den er ikke stjålet. - Men likevel...
Jeg ønsker å bytte den til en halskjede.
Du kan bytte den til mange halskjeder.
Men jeg har bare bruk for ett.
Det er ikke fordelaktig for deg. - La det være min hodepine.
En halskjede til en dame? - Ja.
Hun må være svært vakker, ikke sant?
Jo.
Greit. Det gjør alt lettere.
Jeg vil ikke misbruke din tillit, men er det sant -
at herren ønsker en framtid med denne vakre damen?
Det er sant.
Da kan det bare bli dette.
God morgen, Diego.
Kan vi snakke sammen?
Det kan vi godt.
Jeg må gi deg en advarsel. - Her er jeg.
Du må bytte hoppe. Denne sadelen er opptatt.
Av hvem? - Det kan jeg ikke si.
Opptatt av hvem? - Jeg kan ikke fortelle deg det!
Jeg ber deg om ikke å fortsette. - Hvem sier det?
En som kan.
Jeg ønsker ikke å krangle med deg. La meg komme forbi.
Hun verken kan eller vil se deg. - Det skal jeg nok finne ut av selv.
Vil du virkelig ødelegge livet ditt for en skuespillerinne?
Hva hun gjør er likegyldig.
Da må du drepe meg først.
Det gjør jeg også, hvis du ikke flytter deg.
Alba, Varela, Sessa og don Fadrique er nå imot ham.
Selv Guadalmedina har tatt avstand. Olivares' dager er talte.
Hold deg unna hoffets sammensvergelser.
Doner 100.000 dukater til krigen.
Det vil tilfredsstille kongen og berolige tyrannen.
Vi må være fornuftige.
Greven kan knuse oss uten at folk ville røre en finger.
Ikke engang dronningen.
Du er ikke adelig. - Men det blir du snart.
Og det samme blir dine barn. Og deres barn.
Dronningen ønsker at du gifter deg med grev Guadalmedina.
lñigo, jeg må fortelle deg noe alvorlig.
Dronningen ønsker at jeg skal gifte meg med Guadalmedina, -
men mitt hjerte er ditt.
Vi kan fremdeles rekke å flykte. Kom hjem til meg i kveld.
Uansett hva jeg sa, er du ikke død for meg.
lñigo. Jeg er redd.
Hvis vi ikke dra nå, vil vi forfølges av en ond skjebne.
Vi drar dit de aldri vil finne oss.
Hvor vi ikke er noe.
Hvor vi ikke er noen.
Bare vi to.
Vi vil leve i synd.
Synden eksisterer ikke.
Den har aldri eksistert.
Synden er dem.
Det er jo bare en kvinne.
Jeg gjør det ikke for henne, men for meg.
Kongen er kongen. - Kongen er en drittsekk.
Du burde forlate Madrid. Konger er hevngjerrige.
Guadalmedina er adelig, og du har krysset sverd med ham.
Jeg gir ham en unnskyldning, og håper han tar imot den.
Du burde fremdeles forlate Madrid. - Det burde du også.
Det går rykter. - Ja, jeg vet det.
Jeg har skrevet noe som kan gi meg vanskeligheter.
Men jeg er for gammel til å gjemme meg, spesielt for den...
Lykke til.
I like måte.
Diego... Du vet jeg er en mann av få ord.
Ja. - Jeg drar hjem.
Jeg vil kjøpe noe land og finne meg en kone.
Du kan bli med hvis du vil. - Det var mer enn få ord.
Til Hans høyhellige Majestet.
En enkel, gammel mann taler svekket til Dem.
Jeg håper at min nidkjærhet oppnår sin berettigede belønning.
De har en nobel og modig minister, som bare hevder at De regjerer.
Herre.
Kjære Felipe IV, åpne Deres hjerte -
og gi oss en arving. Fri oss fra ham -
som har solgt Deres rike, og vil selge selveste Gud.
Fri oss, herre. Fri oss fra det onde.
Amen. Amen. Amen.
Men du blir adelig.
Og dine barn...
Og dine barns barn.
Og dine barn...
Og dine barns barn.
Diego.
Don Francisco ble arrestert i natt.
Han sitter fengslet i San Marcos.
Det er slutt.
Vi skulle ha beholdt gullet fra lasterommet.
Kanskje.
Herrene kjenner vel spillets regler?
Da vet dere at hvis man ikke betaler sin gjeld, betaler man med livet.
Greit.
Saken er den -
at hr. Balboa skylder 200 dukater, som han ikke kan betale tilbake.
Han sier han ikke bryr seg om vi dreper ham.
Men dere gir vel ikke blaffen?
Det stemmer.
Da vinner vi alle sammen.
Hr. Balboa beholder livet, og vi får pengene våre tilbake.
Hvis du betaler gjelden, da.
Er det mulig?
Det er det.
Vi er ikke eksperter i smykker.
Vi tar bare imot penger.
Som disse her?
Sebastián...
Hva?
Diego. Jeg skylder deg en forklaring.
Møt meg ved Las Minillas-klosteret klokka 12.
Du er anholdt, Diego.
Avvæpn ham.
Overgi deg, ellers dreper jeg deg.
Et spørsmål, Martín. Hvem skal din enke trøste seg hos?
Hva?
Hanrei.
Martín... - Det gleder meg å se deg kjempe.
Det er lenge siden. Jeg har savnet deg.
Ja ja. Og hora som bar deg.
Da er moroa over.
Diego?
Er du i live?
Jeg tror det.
Ikke host, din jævel. Ellers blør du i hjel.
Du mente det ikke, vel?
Hva? - Det du sa.
At jeg er en hanrei. - Selvfølgelig ikke.
Jeg sa det for å irritere deg.
Det er alltid det samme.
For helvete!
Jeg dør.
Martín?
Har du egentlig tenkt på...
...at vi alltid ender med å drepe hverandre?
Livet er noe dritt.
De tvang meg til det.
Jeg ventet deg, gutt. - Kom igjen.
Vent et øyeblikk.
Hvis du vil være så snill.
Kommer du tilbake til middag?
Jeg vet ikke.
Du vet det ikke er noe etter døden.
Det er problemet.
Som De kan forestille Dem, -
har min tjeneste hos kongen ikke vært uten omkostninger.
Vi kjenner til Deres anstrengelser for å bevare monarkiet, -
og for å forsvare den sanne tro.
Derfor skal min nieses medgift tilsvare Deres sjenerøsitet.
Jeg har inkludert sølvminene i Tasco og jordene i Aragón...
Og hva angår kaptein Alatriste...
Deres Eksellense?
Nei.
Jeg ønsker ikke at han skal dø.
Hvis Deres Eksellense tillater det, så har jeg en idé.
"Spania drepte og fengslet ham som gjorde lykken til slave.
De sørget over hans ondskap. Fremmede nasjoner så vel som vår egen.
Hans grav, felttogene i Flandern.
Og hans gravskrift, den blodrøde måne."
"Og hans gravskrift, den blodrøde måne."
Fengselet i San Marcos skal være det kaldeste.
Ja, man sier så.
Husker du meg?
Ja.
Malatesta sa at hvis han døde først, skulle jeg gi deg dette.
De måtte også beholde meg, hvis De ønsket det.
Takk.
Men det er ikke nødvendig. - Som De vil.
Det var behagelig å se Dere begge igjen.
I like måte.
MADRID SYFILISSYKEHUSET
Hva gjør du her?
Jeg ville se deg.
Jeg skulle ha giftet meg med deg.
Hva er det som skjer? - Han er arrestert.
Hva er han anklaget for? - Å være spion for Frankrike.
Hans Eksellense er i Italia. - Jeg kommer for å se grevinnen.
Hva gjør du her? - Jeg vil be Dem om en tjeneste.
De må gi brevet til grev Olivares. De ville ikke slippe meg inn.
Det er for lñigo.
Han har vært på galeiene i et år.
Takk, Deres Eksellense.
Ikke kall meg Eksellense.
Jeg hater det.
lñigo kalte meg alltid Angélica.
Ikke gråt.
Ikke gråt, Deres Eksellense.
lñigo er sterk. Han overlever nok.
Jeg er nødt til å gråte, kaptein.
Forræderi er en flekk som aldri eldes.
Judas hengte seg, men jeg er ikke så modig.
Derfor gråterjeg.
Jeg skal nok gi ham brevet.
Spanias ære og omdømme er tapt.
Vår kjære Gud... Han har forlatt oss.
Deres Eksellense... - Det er ingen annen forklaring.
Vi forfølges av en ond skjebne.
Casale skulle ha vært tatt. Turín reddet, Arras hjulpet.
Katalonierne og portugiserne skulle aldri ha gjort opprør mot kongen.
Dette er det verste året monarkiet har opplevd.
Deres Eksellense. Brevet mitt... - Ja.
Brevet.
Jeg har lest det.
Bevisene viste hans skyld. Han var spion. Men ikke alt er tapt.
Richelieu er syk. Og Holland ønsker fred.
Hvis kardinal Infantes tropper... - Han er sønn av en av våre egne...
Jeg har ikke mer å si, kaptein.
Du kan gå.
Brev til kardinal Infante... - Deres Eksellense...
Herre. Brevene fra Flandern. - Deres Eksellense!
Se på meg.
lñigo Balboa?
Kongen har benådet deg.
Kom, gutten min. Vi drar hjem.
ROCROI MAI 1643
CARTAGENA-INFANTERIET ETTER ÅTTE TIMERS KAMP
Skyt!
Sikt!
Skyt!
Spania!
Spyd!
Skriver du ikke lenger? - Nei.
Det er ikke noe man glemmer, vel?
Nei.
Soldat?
Herre.
Du er... - Alatriste, Deres Eksellense.
Nå husker jeg.
Ga jeg deg ikke åtte escudos for å redde en sersjant ved Nördlingen?
Du satte det ned til fire.
Nå da...
Så uheldig, soldat. - Ja.
Det var uheldig, Deres Eksellense.
Bragado?
Hvis jeg ikke kan, må du fortsette.
Mine herrer.
Hertugen av Enghien syns dere har kjempet med ubeskrivelig mot.
Derfor tilbyr han dere en hederlig overgivelse.
Dere får beholde deres flagg, og forlate stedet i formasjon.
Hva sier dere?
Si til hertugen at vi verdsetter hans ord.
Men dette er et spansk regiment.
Diego?
Jeg klarer ikke mer.
lñigo?
Fortell om våre bedrifter.
Gamle soldater til fortropp.
Nye soldater til baktropp.
Han var ikke den mest hederlige mann. Men han var modig.
Han het Diego Alatriste. Han kjempet i Flandern.
Da jeg traff ham, utførte han dårlig betalt, umoralsk arbeide -
for folk som ikke selv hadde mot til det.
Norske tekster: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2007